GLEDALI STE…
Želim da budem poslednja stvar koju ćeš videti. -Ako on umre i mi umiremo.
Ne pomerajte se! -Preuzećemo odavde. -Pogubićemo ga. Srebro mu je ubrizgano?
Pre sat vremena. Da mu dâm još jednu dozu i dovedem ga vama?
Odlično. -Imamo novog vođu – mene.
Taj dogovor uključuje uzimanje vampirske krvi? Prihvatam ulogu vođe ovog čopora!
Moraš imati drugog pre nego što izazoveš vođu. -Ja hoću.
Neko juri menjolike. Možeš li je čuvati dok ne saznamo ko je to?
Mogu ti pomoći da ih pronađeš. Mogu da se pretvorim u bilo šta
i mogu da ti dam najjača čula. -Prodaješ li drvene metke?
Imam ovde neke ako želiš da ih vidiš. -Endi!
Neko mu je zašio usne. -Sa jednim zlobnim čovekom je, popio je kozju krv.
Don Bartolo. -Progoni me čudovište koje želi da ubije mene i sve što volim.
Ako ostanem, umrećeš. -Onda bi trebalo da ideš.
Umri, vampiru! Hojte Fortenberi? Ovo ti je srećna noć, jer ti spasismo život.
Jesu li nam vampiri ubili roditelje? -Vampir je zaseo vaše roditelje.
Privukao ga je miris iz auta. Tvoja krv. -Ne verujem vam.
Roman je naredio Raselovo pogubljenje večeras. -Konačno se dešava. -Šta to?
Protokol prvog nivoa! -Pokrećem protokol prvog nivoa za… -Konačno smo zajedno.
Nortmene! -Ne shvatam! Zašto nije radilo?! -Eriče? -Ubijte ga!
Ne, neka bude živ! -Biće mu suđeno za ono što je uradio!
Nortmene, jesi li živ? -Kancelari, ostanite na mesta.
Eriče! -Hvaljena da si, Lilit. Vodi nas kroz tamu. -Hvaljena neka si.
Tvoja krv nam daje život. U redu je, Najdžele. Uskoro ćemo biti slobodni.
Bićemo slobodni!
Zatvorenik osiguran.
Eriče?
-Pogled odavde je sjajan.
PRAVA KRV –Na početku–
PREVOD i OBRADA: Esmir Tahirović – HeadBurn3r.
Trebalo bi da joj pomažete, a ne da je opet napadate.
Pomažemo joj. Testiramo njenu luminescenciju.
Slušaj me. Nisam išao u medicinsku školu, vilinsku školu ili tako nešto.
Pa ako možeš prostim rečima da ispričaš, bio bih ti zahvalan.
Poslaću moju svetlost kroz nju i ako vila u njoj bude jaka,
moja svetlost će proći kroz nju nesmetano. -Pa, pošalji je onda.
Je li to loše? Jer joj je glava lepo zasijala. -Budi je.
Gde sam? -Sigurna si. -Jesam kurac. Ti si jedna od kučki koja me je napala.
Ni ti nisi ništa bolji. -U redu je, Suk. Samo su testirali tvoju luminescenciju.
Moju luminescenciju? Šta je to? -Iscrpljuješ se, Suki.
Nosi se, bre. Hoću da idem kući, hajde Džejsone. -Priključi je opet i napuni je.
Verovali ili ne, moja porodica pazi na vašu vekovima. Slušajte, za vaše dobro.
Pitaću vas nešto. Odgovorite iskreno.
Jeste li imali poremećaje u vašim moćima? -Na primer?
Čitanje misli. Ponekad je naporno slušati, dok ponekad ne čujete uopšte.
Nisam bila u formi u poslednje vreme. -Ono što smo je magično.
Zbog toga što si samo poluvila, tvoja magija je ograničena.
Istrošićeš je ako ne paziš kako i koliko je koristiš. -Šta ako nestane? Umreću?
Ne bi, ali… -Biću normalna?
Biću čovek? -Nećeš više biti vila.
Hvala na zanimljivoj noći. Hajde, Džejsone. Idemo.
Suki, mi vile možemo da radimo stvari za koje još ni ne znaš.
Kažeš da može još laprdije da radi? -Bar smo ti dokazali da smo pouzdani.
Ako budeš radoznala, ako se upitaš u vezi sa ovim, znaš gde smo. -Znam.
I hoću, vrlo sam radoznala. Oprostimo se od Hedli pre polaska.
Kada si shvatio da prodavac kreće po svoj pištolj? -Dok ga Merlot nije oborio.
Izvinite što mi je trebalo ovoliko. Bio sam u kući moje drugarice
i nisam znao kako da izađem odatle.
Htedoh otići da me ne primeti, onda stiže poziv za posao. Nije moglo bolje.
Šta? -Mnogo pričaš, isledniče Spensere. -Izvinite.
’Bem li ga. Već ga strpaste u vreći za mrtvace. Samostrel u grudima.
Kamo sreće da sam video to.
Gde smo ono stali? -Gde sam gledao kad je potegao za pištoljem. -Tako je.
Pa gde si gledao kada je potegao za pištoljem? -U drugom pravcu!
Shvataš da nismo tako obučavani, šerife.
Naravno! Sve mu jebem, ovo mi je sigurno najgora noć u životu.
Šta to, bre, tražite, g. Merlote?
Zameniče, vi imate rukavice. Pregledajte ovu kutiju.
A šta se nadate da će biti tu? -Gumene maske.
Ljudi koju su pucali na ljude kao životinje su nosili Obamine maske.
Ko bi rekao da fanatici kupuju na veliko? -Kako si izveo ovo?
Nanjušio sam pet ljudi, možda šest. Osećam i masnu hranu,
mržnju i zavist. -Ima li nešto što bi trebalo da znam, g. Merlote? -Nema.
Kamo sreće da me niste videli takvog. U uličici, dok me vampir sisa iz vrata.
Osećam se kao da sam izgubi sav ponos.
Ne znam kad se to desilo. -To se desilo kada su se vampiri pojavili.
A mediji su ih prigrlili oberučke. -Tako je.
Sada žele da nas ubede da treba da se osećamo užasno,
jer nismo posebni kao oni. -Kijamet! Kao da je zločin biti normalan čovek.
Tako je. -Zapravo, Fortenberi, nije važno kako si završio ovde večeras.
Važno je da si ovde. -Džo Bobe, poznajem te još iz srednje škole.
I vas momci, Reje, Tirise, tek sam vas upoznao noćas.
Ali osećam više ljubavi, prihvatanja u ovoj skupini mrzitelja nego u crkvi,
dok igram košarku ili bilo gde.
To ljudi ne shvataju. Skupina mrzitelja je više od mržnje.
Naravno, kada bi joj dali ime „skupina ljubavi“, niko ne bi došao.
Da, tačno!
Zmaj je.
Reci Zmaje?
Ko je Zmaj?
Kako se ono zvaše? -Ko? -Vampir o kojem si nam pričao.
Džesika, Džesika Hembi. Ne znam kako ću oprostiti sebi
što sam joj dozvolio da uđe u moje srce. -Moraš zaboraviti, Fortenberi.
Nije tvoja krivica. Zapravo, kladio bih se da te je ta zubata kučka hipnotisala
da je jebeš. -To nije bio seks. To je bilo silovanje.
Ne znam šta je bilo! Ali bio sam svestan kô budala dok me opčinila.
Znaš šta? Nebitno. Bitno je ono što je u tvom srcu.
Trenutno. Mrziš li Džesiku Hembi?
Mrzim. -Onda smo mi tu da je mrzimo sa tobom.
Ubili su Džuniora. -Šta? -Koji Džunior? -Ubili su ga sa jebenim samostrelom!
Nema šanse… Džunior je mrtav? -Sve ti jebem!
Ne. -Skotovi! -Drkadžije!
Iskoristio nas je, Eriče. Iskoristio je da dovedemo Romanovog ubicu.
Nora. Sigurno je ona oslobodila Rasela. Mora da je to bila ona.
Zakleo si se da joj nisi rekao. -Nisam!
Ali bio sam sa njom dok si ti gledao Raselovo pogubljenje.
Predvidela je šta dolazi. -Zabole me koliko je Rasel star!
Čisto srebro koje teče kroz vene vampira je srebro koje teče kroz njegove vampira.
Videli smo kako je brzo napao Romana. -I mene. Nije bilo srebra.
Nora je bila zatvorena za to vreme. Sigurno ima saučesnika, bar jednog.
Moli… -Šta ti je? -Jesi li sangvinista? -Ne!
Zašto Aj-Stejk nije radio? -To pokušavam da provalim.
Jesi li verna Romanu Zimodžiku? Veruješ li da je glavni plan jedini put? -Dabome.
Vi ste udareni.
Kralju Komptone, šerife Nortmene.
Kancelarka Agripa bi volela da popriča sa vama u njenoj sobi.
Gospodo… -Kancelarko Agripa. -Uđite. -Brate, želim da znaš… -Jebi se, Nora!
Zamoliću opet. Uđite, milim vas.
Očnjaci. Kao mala deca ste. Neću vas povrediti.
Želim da napravim lepo pojavljivanje, to je to. -Rasele, dosta. -Uvuci očnjake.
Prijatelji smo. -Jesmo moj kurac! -Mogli bi da budemo.
Promenio sam se. Ubio si mog Talbota, a ja ti opraštam. Sad ti.
Pobio si mi celu porodicu. -Odavno! To je bilo odavno.
Ja se trudim. Trebalo bi da odgovarate kako treba.
Zašto bih ti verovali kada si pre oko sat vremena…? -Reci mi, Nortmene.
Kada si visio na onom turskom mermernom stubu,
jesi li prestao da se pitaš zašto te nisam ubio kad sam lagano mogao?
Još se pitam, ustvari. -To je zato što sam se opet rodio.
Ponovo rođen u obličju svog novog tvorca. -Tvoj novi tvorac, naravno.
Nemoj, brate. Nikada ne bih… -Prestani da me tako zoveš!
Spasavaš nas od Vlasti, onda bivamo uhvaćeni.
Sve je bila jebena laž!
Da, znala sam za Rasela, zato sam htela da te spasim.
Jer nisam verovala da neće krenuti na tebe. -Manjak poverenja. Ne valja.
Neučtivo je.
Ja sam iskopala Rasela.
Kako si znala gde je?
One noći kada vam je rečeno da mu date istinsku smrt, pratila sam vas.
Zašto? -Rasel Edžington je jedini vampir kog znam
da je dovoljno moćan da sredi Romana Zimodžika.
Bila si bliska sa starateljom. Ako si želela da bude mrtav,
zar ne bi bilo lakše da to sama uradiš?
Knjiga je vrlo jasna povodom ovoga. „Krv staratelja je veoma sveta. On sam
odlučuje kada će njegova esencija teći.“
Ono što se desilo noćas je neizbežno. Kažem ovo sa velikim žalom u sebi.
Sereš! Ne možeš glumiti skrhanu udovicu i lidera napada u isto vreme!
Provalio sam te. Moć je sve što želiš. -Ne. Želim da je podelim.
Sa Norom, Raselom, vama dvojicom, sa svima. Mnogo vampirske krvi je prosuto
zbog težnje za moći. Zašto? Kada nam Lilit daje više nego što treba.
Pridruži nam se, molim te.
Nikad, vi biblijske pičkice!
A vi, g. Komptone? -I dalje verujem
da bez mira između naših vrsta, niko neće preživeti.
Glavni plan je jedini način.
Sutra uveče ćemo imati ceremoniju. Upućivanje.
I dalje bih vam dala šansu da učestvujete.
Hvala ti, Saloma. Pokazuješ ogromnu milost. -Ne. Lilit pokazuje njenu milost.
Jes vala! Baš tako.
Vidimo se sutra veče, onda. -Da. -Do sutra.
Alside, šta radiš to? -Poluvreme je.
Zašto osećam da ne shvataš ozbiljno trening? -Ne znam.
Možda me trener previše ometa. Sve ti!
Rekoh ti da smo se ja i Džej Di zakačili sinoć.
Umalo me je razbio pre nego što je otišao! Dok je na krvi, ima prednost.
Šta onda? Kažeš da nećeš da se boriš protiv njega? -Jebote!
Boriću se, jer je to ispravna stvar. Ali spreman sam da izgubim. I ti bi trebalo.
Šta ako ti nabavimo vampirske krvi? -Jok. -Samo jednom. Da budete skroz podjednaki.
Onda bi očistili čopor od krvi. -Rekoh da neću!
Ne znam kakvo si iskustvo imala sa krvlju,
ili si znala nekoga ko je koristio. To nije samo droga, već smrt koja se guta.
Uzmeš je i mrtva si iznutra.
Pa vredi li da vežbamo?
Verovatno ne.
Naporno trenirate, vidim. -Završili smo sa treningom.
Pitala sam Džej Dija za ono što si ga optužio juče.
Misliš na to što koristi krv? Šta je rekao u vezi sa tim?
Pogledao me je u oči i zakleo se u grob mog sina da to nije istina.
Sa poštovanjem, ali vaš sin nema grob jer ste ga svi pojeli.
Nemoj ti meni tako, Rambo!
Ispričaću ti priču.
Moj muž je bio vođa. Kada je umro, Džej Di je bio na redu.
Ne bi ga nijedan vuk u čoporu izazvao.
Ali iz poštovanja prema meni i mom mužu, Džej Di je odustao.
Umesto toga, posvetio se mom sinu Markusu potpuno.
Učio ga je stvari što je samo vuk mužjak mogao.
Negiraćeš ovo? -Ne mogu. Sve je to tačno. Ali Marta…
Džej Dijev red je sada! Više ga je nego zaslužio.
Ema, dušo. Dođi.
Koristi krv, Marta. -Laž! Možeš još da odustaneš.
Hajmo da ti damo nešto da jedeš.
Ja, Teri Belflor, prihvatam tebe, Arlin Fauler… -Da budeš moja zakonita žena.
Da budeš moja zakonita žena. -Da je čuvaš… -Arlin,
želim da znaš da sve činiš kako treba i činiš ga vrednim.
Sve. I daću sve od sebe da budem jak za tebe. Dok sam živ. Obećavam.
Brže si se oženio, funjaro. Ali ozbiljno, rođo, čestitam. Alal ti vera.
Alal ti vera. -Ćao, Arlin.
Izvini što se obraćam samo Arlin. Teri je muškarac, teško da će gledati ovo.
Tu si znači, dušo. Hoćeš li pomoći sa pripremama ili…
Vidi na TV-u sam. -Samo želim da kažem
da sam ponosna na tebe. Inspirišeš me i podsećaš me
da se sve dešava s razlogom. -Kako sam slatka. -Čekaj…
Moraš da vidiš ovo. -Čestitam društvo. Ako ne izgledam veselo,
to je zato što Suk nije ovde.
Znate? Bila bi tako srećna zbog vas. Već zamišljam njenu malu…
Zdravo, strankinjo. Izvini me, Hojte.
Teri i Arlin, drago nam je zbog vas. -Da, zaista jeste.
Jednog dana ako budemo srećni, možda ćete nam pomoći da slavimo.
Vampir mi je bio na venčanju. -Odrasla si. -Majki, Majki!
Kasnije kada skontaš kada si rođen i kada su te mamica i tatica napravili,
ne brini, rođen si iz ljubavi, maleni.
Šta ti je? Je l’ baš uvek moraš da kažeš nešto što ne treba?
Uvek mora da kaže nešto što ne treba.
Takav sam kakav sam. -I volim te takvog. -I ja te volim zato.
I poslednje, ali ne najmanje važno. -Vidi haljinu! -Bože, što sam debela!
Nisi. -Mnogo mi se pilo te večeri.
Ko fali? -Sem! -Da, jebem ti.
Seme Merlote, gde si? -Ovamo! Čestitam vam!
Hvala ti, Seme Merlote, što si nam dao ovaj bar!
Da razjasnimo, bar je i dalje moj. Dajem vam ga samo na jednu noć.
Nikad je ne znaš. Pustiš je na bradu, ona hoće usta.
Dobro, nazdravlje!
Dušice, dođi.
Bila sam tako srećna tog dana. Ali ne koliko je trebalo da budem.
Imala sam sve, ali nisam bila svesna. -Još možeš da ga vratiš.
Poludeo je, Holi. Potpuno. -Nije, Arlin. Ima posttraumatski stresni poremećaj.
Velika je razlika između to dvoje. -Nisi ga videla sinoć. Kao govno je bio.
Onda mi je pričao o vatrenom čudovištu koje ga juri po državi.
Tebi ne zvuči kao da je lud? -Ne mora da znači. -Šta, bre?
Posle svega što smo prošli, znamo da svašta postoji. Stvari koje ne razumemo.
Ne kažem da je stvarno.
Samo te pitam, jesi li spremna da živiš sama
i odustaneš od tog čoveka, iako je možda bio u pravu?
Jebi se, i ti i tvoja briga. -Izvini, dušo.
Kuc, kuc.
Koliko je sati? -Sad će podne.
Zar ne bi trebalo da si na posao? -Da, verovatno.
Ne znam da pravim ručak, pa sam ti spremio doručak.
Vidi, u vezi s onim sinoć? Nije tvoja krivica, Suk.
O čemu to pričaš? -Pričam o sranju koje smo sinoć saznali.
O tvojoj krvi koja je bila na zadnjem sedištu.
Sigurno misliš na to, nemoj da poričeš. -Mislila sam da samo ja čitam tuđe misli.
Uvek sam mislio da je moja krivica.
Oboje smo mislili. -Džejsone, nikad ti nisam prebacivala…
Znam da nisi. To i hoću da kažem. Mislim, nikad, tokom svih ovih godina,
nikad me nisi gledala kao krivca za njihovu smrt.
Bili smo tako mladi i to je bilo tako nepravedno.
Ali ipak, nisi nikad ni nagovestila.
Danas, znamo istinu. Dabogda crkô ako ti dozvolim da se sama nosiš s tim,
jer ti mene nisi. I zato te volim.
Volim i ja tebe. I da, možeš da pojedeš moju slaninu.
To!
Endi? -Zdravo, šerife Dirborn. Rekoh da malo porazgovaramo.
Nisam više šerif, Endi. Ti si.
Nije baš pravo vreme. -Imam problem sa samopouzdanjem,
dobro bi mi došao savet. Pojavili su se neke ubice,
cela skupina. Idu za nekim glupostima koje ne razumem.
Imam osećaj kao da…
Jesam li loš u ovome, Bade?
Kada sam otišao u penziji, jesam li ti rekao da možeš da navraćaš kod mene?
Jer se nešto ne sećam da smo o tome pričali. -Badi?
Hajde, voda je na 39 stepeni, baš kako voliš. -Evo dolazim, dušice.
Kao što rekoh: nije pravo vreme. -Gde je Lin?
U kazinu. Shvatam da je posao stresan. Radio sam ga 43 g. Sada sam u penziji.
Žena je van grada, kâda je spremna,
i imam jednu kremu koju želim da probam.
Idi. Idi odavde i pusti čoveka da se opusti.
Očekivao sam vas.
Zdravo?
Ima li koga?
Sve ti.
Zdravo? Ima li koga?
Zdravo?
Ima li koga?
Gospode, smiluj mi se. Smiluj se celom čovečanstvu.
Moj Hesusito je imao dar. -Tvoj Hesusito je imao mnogo darova.
Ali nisi znao to, je li tako? -Pljunuo je našu porodicu kada je dao taj dar tebi.
Večeras, uzvraćam pljovanje. Večeras ću uzeti ono što je moje.
Ja pljujem prvi, bolesni gade.
Dobro sam, Seme. Trebalo bi da ti pomažem.
Rekoh ti da ih pratim. Kada uhvatim jednog od tih kretena,
nema šanse da mi pobegnu. -Ali… -Sviđalo ti se ili ne, ovde si sigurnija.
Igrom slučaja tu i pripadaš,
da bi mogla da se povratiš i vratiš Emu kući gde pripada.
Loš trenutak?
Ustvari, u pravo vreme si došla. -Sem se brine o meni.
Nismo baš neki pacijenti, zar ne? -Ja sam luda kučketina.
Priznala si. -Donela sam časopise, brzu hranu,
znam kako je gadna ona iz bolnice i cveće, da malo ubijemo monotonost.
Hvala ti, Suki, sve mi se sviđa. Ali trenutno, časopis me zanima.
Kako si ti? Jesi li se naspavao? -Šta beše to?
Šta misliš da te častim kafom? Priča se da si neki superheroj otporan na metke.
Moji prijatelji su ubijeni jer su bili drugačiji od onih što su ih ubili.
Pucali su na mene i Lunu zbog iste stvari.
I jebem li ga, Suki! Krenuli su i na njenu ćerku!
Devojčica ima samo 8 godina. U ovakvom će svetu da odraste?
Ljudi su bagra. -Da budem iskrena. To nije bio neki superherojski govor.
Nisam tražio da me nazivaju herojem. Superiornim, otpornim na metke itd…
Hvala ti na kafi. -Da te pitam nešto? -Ajd…
Kada bi mogao da li bi se odrekao onoga što jesi za normalan život?
Da li bi?
Ja lično bih rekao da nema šanse.
Ali drugi bi rekao: „Nastavi da se boriš protiv gluposti,
svaki kreten kog preobratiš je jedan manje na lošoj strani.“
Ali plašim se da postajem…
Manje sam optimističan da mogu uticati na promenu
kojim mokraća pravi razliku u ovom svetu.
I tako sam umoran od borbe! -Tu se slažem.
Pitam se… Da li će nestati?
Šta će nestati? -Hoće li nam sva ta mržnja smetati?
I dalje bi je primećivali, zar ne? -Ne znam. Ali znam jedno.
Svet bi bio mnogo sigurnije mesto za ljude koje volim.
Da sam normalan, mnogo ljudi bi bilo živo trenutno.
Možemo mi maštati koliko hoćemo. Na kraju krajeva, to smo što smo.
Valjda.
To izgleda fino. I ja ću uzeti šoljicu.
Tara? Tara, ja sam, dušo. Tvoja majka.
Poznajem te. -Nisam bila sigurna.
Kako si mogla, Tara? -Šta? -Kako si mogla ovo da mi učiniš? -Nisam ti ništa.
U užasnoj situaciji si me stavila.
Ja sam žena sveštenika sada. Ćerka ne sme da mi je vampir.
Zašto si došla, mama?
Došla sam da ti kažem da si od danas za mene mrtva.
Došla sam da se oprostimo. -Ne. Viđaćeš ti mene opet.
Ne bojim te se, dete. Isus je uz mene.
Dobro za tebe. -Idem. -Onda idi.
Knjiga kaže da je ubistvo staratelja zapravo okretanje leđa od same Lilit.
Ali šta da radimo kada je taj staratelj okrenuo leđa od nje?
Verujem da Lilit oprašta Raselu Edžingtonu za ono što je uradio.
I ja mu opraštam.
Hvala ti, Saloma.
Želim da znate da se užasno osećam. Ne baš zbog Romana.
To je bilo zbog višeg dobra. Već ono što sam rekao u vezi sa Lilit.
Ja, univerzalno, poričem ono što sam rekao.
Ja volim Lilit!
Hvaljena neka je. -Hvaljena neka je. -Hvaljena neka je. -Hvaljena neka je.
Hvaljena neka je Lilit.
Koliko puta ste u zadnjim decenijama čuli staratelja Zimodžika kako implicira
da naše postojanje dugujemo ljudima? Da smo nastali od njih.
Nismo nastali od njih. Nažalost, Roman je mislio da smo nastali.
Roman je mislio da ova krv, njena krv,
krv zbog koje je Vlast nastala da bi je čuvala, a on je naziva simboličnom.
Nije simbolična. Knjiga kaže da je Lilit dočekala Sunce zbog čoveka.
Sledeći noći, njeni potomci su pokupili ostatke u zemljanoj tegli.
Od tada se krv prenosi, ali ova krv koju Saloma drži trenutno,
jeste krv od Lilit. Ništa ne može biti manje simbolično.
Ko god ima sumnje u to, one će nestati.
Večeras, svi u ovoj sobi
će piti od nje.
Ovo je…
svetogrđe. Sve ovo!
Služio sam ovom odboru duže od svakog vampira, sem Romana.
Ko ste vi da ponudite Lilitinu krv?
Neka mi Lilit oprosti. -Hoće. Hoće li još neko?
Dajte meni. Ja ću piti. -Lilitina krv? Što da ne?!
Ja samo igram kako drugi svira. Drago mi je što pripadam ovde.
Mi smo Lilitini, a Lilit je božja.
Neka nam se pokaže večeras.
Mi smo Lilitini. -Uradićemo ovo? -To je vampirska krv. Mi smo vampiri.
Neće se ništa desiti.
Moram reći, sviđa mi se vaša odeća. -Izvini, mali. Moraš biti bolje rangiran.
Kada ubiješ voditelja na TV-u uživo, onda možeš sve da biraš.
Gde nas vodi? -Lilit nas vodi. Samo ona zna.
Nadam se da će shvatiti gde će nas jer sam gladna.
Šetaćemo gde i kad god hoćemo! Ulice nisu tvoje!
Trebalo bi da te pojedemo što nas nisi poštovao.
Ali ti je rad srca užasan, a krv ti miriše još gore.
Nemoj više da sviraš!
Pomeriću se. -U redu je. Sedi.
Dobro si igrala. Bila si u pravu.
Bolja si igračica nego konobarica. -Hvala ti.
Mama ti je prava kučka.
Da, znam da jeste. Ali šta da se radi?
I dalje mi je mama. -Ne, nije. Ne više.
Veruješ li u ovo? Mrzim je, ali svakako za nju plačem.
Sto godina od sada, nećeš je se ni sećati. To ti obećavam.
Dobro, pauza je završena.
Vreme je da se vratiš na šipku.
Voleo sam mog Hesusita. Bio je poseban, ali je bio mekan.
To te je privuklo kod njega.
Video si u njemu nešto što si želeo i znao si da možeš da ga uzmeš.
Želeo si da budeš veštac.
Ukrao si magiju moje porodice od Hesusita.
Držiš je zaključanu u svom mozgu. Večeras je uzimam.
Neka su hvaljeni mladi.
Uskoro ćeš imati sve što ti je potrebno, sine moj.
Dečak je.
Pun je duha i energije. Praviće čuda sa onim što uzimam od tebe.
Moja žena će popiti krv koju uzimam iz tvog mozga.
Sigurno misliš da ćeš se pridružiti mom Hesusitu, ali ne.
Nećete biti zajedno.
Ćao, pederčiću.
Budalo!
Neću vam reći ko je, ali ovaj vampir, moj prijatelj,
kaže da dolazi kraj. Ne mogu da vam naredim u šta da verujete,
ali kažem vam, ja mu verujem.
Kako on to misli „kraj“? -Rat. Između vampira i ljudi.
Ne dao bog da se nađemo između. -Šta ćemo onda?
Udružićemo se.
Nudi nam ulaz. Popijemo njegovu krv, onda će on znati da nam može verovati.
Jebeš ga! Ja upadam.
A ti devojčice? -Bojim se.
Nemoj se bojati. Uzmeš ovo i bićeš velika i jaka, kao ja.
Ema?! To je moja unuka!
Slušaj, Marta. To je jedini način. Moraš da mi veruješ. -Više te ni ne poznajem.
Ema, dušo?
Pođi sa mnom.
Šta ima? Gde je Džo Bob? -Zmaj je imao nešto drugo za njega. Idemo.
Hajde, Fortenber, upadaj. Imamo iznenađenje za tebe.
Kako izgledam? -Kao opasni drkadžija.
Idemo. -Idemo. -Idemo!
Gospodine, posete su završene.
Dobro.
Insistiraću. Završene su pre dva sata. -Dobro, dobro. Čujem te. Gospode bože.
Gdine, morate da idete kući! Gdine?!
Gdine?
Ti si ubio moje prijatelje, skote! -Pa? I ti si mog! -Zaslužio je, kao i ti!
Čestitam!
Šta bi? -To je onaj vampir.
Rasel… kako ono beše? -Edžington. Rasel Edžington.
Mama! -Treba da se brineš za sebe.
Hladno mi je, Patriče. -To bi bilo baš ironično.
Dva čoveka čekaju da umru od vatre, a smrznuće se.
Ostavljam porodicu. Dobru porodicu. Nije mi do ironije!
Zaista, zašto samo ne zapalimo vatru i završimo s ovim? Bar bi nam bilo toplo.
Koji kurac? -Sve ti jebem.
Jebi se! Vrati se Ifrite, pičkice! -Vojniče! -Vide li? Smejao nam se.
Ozbiljan sam! Vrati se, govno jedno! -Vojniče! -Prestani da me zoveš tako!
Nismo se za ovo dogovorili. Dogovorili smo se da nas pobije.
Nisam se dogovorio da se zajebavam! -Jebem ti, Belflore!
Teri!
Teri, nemoj. -Što da ne?
Već sam se pomirio s tim. -Je li? Jer ne izgledaš kao miran čovek.
Jebi se. Uradiću to! -Nećeš! Znaš li što?!
Jer se muslimani samoubijaju. Bolji si od toga.
Ti si američki marinac! -Uzeo je sve od mene, a sada još želi da živim u strahu?
Jebeš ga… nju ili to! -Daj mi pištolj. -Ni korak više, Patriče.
Lisa, Kobi,
Majki… Želeli bi da umreš boreći se, ne ovako. Hajde.
Sve ti.
U redu je…
Sve ti jebem!
Mnogo mi je žao, Belflore.
Ne znaš koliko želim da ti nisam dao to naređenje.
Ali jesi.
Da. Jesam.
Da? -Izvinite što prekidam. Policajac Stekhaus je došao.
Džejsone? Ćao.
Pio si? -Da.
Popričajmo. Šta se dešava?
Moji roditelji, nisu poginuli u saobraćajci.
Ubio ih je vampir.
Bože. -Da.
Znaš li ko? -Saznaću.
Ima nečeg strašnog u mojoj devojčici. -Bože. Ona zna sve što pomislim.
Šta si ti? -Šta si ti? -Definitivno nisi ljudsko biće.
Ne znam šta sam. Možda sam vanzemaljac.
Vile su poznate što se razmnožavaju sa ljudima,
ponekad protiv volje ljudi. -Moja rasa su silovatelji?
Iscrpljuješ se, Suki. -Magija ti je ograničena.
Istrošićeš je ako ne paziš kako i koliko je koristiš.
Da li bi bila normalna? Da li bi bila čovek? -Ne bi više bila vila.
Tako je sjebano. Ali ipak me evo…
i radimo… šta god ovo da je.
A saznao sam da… -Ne, Džejsone. Nismo svi isti.
Pretpostavlja, ali… -Ne.
Čudan ukus imaš. Je li ti to krv na ustima?
Pu, sve ti jebem. -Jesi li se to hranila nad nekim?!
Nisam znala da dolaziš. Žao mi je, ne bih to uradila…
Žao ti je? Pobogu, Džes! Je li tu?!
Džejsone, ne pravi scenu. -Što da ne?! Zaslužujem da znam čiju sam krv okusio!
Kako se zove?! -Ne znam.
Naravno da ne znaš. Druže, šerifov odsek! -Džejsone! -Silazi!
Kako se zoveš, sine? Jer ona ne zna.
Vrato se u moju sobu. -Nemoj! -Idi! -Nemoj!
Kažeš da niste svi isti, ali zaista u čemu je razlika?
Hranila si se na nekom tipu kog ni ne poznaješ.
A ti znaš svaku kravu koju si jeo.
Kakvo je to pitanje? Nikad nisam jebao kravu!
To je metafora, idiote! -Jebi se, vampiru!
Dolazimo!
Gđice Hembi, očekujemo naređenje. -Pucao si me u glavu. -Pa šta? Zaceliće!
Kao i ja.
Gubi se iz moje palate!
Koj’ kurac?
Lilit.
Ovo je pogrešno. Znaš to,
ali tvoja sestra ne zna.
Spasi je, sine moj.
PREVOD i OBRADA: Esmir Tahirović – HeadBurn3r.